Regatul Franței, anul 1563.
Țara cea mai puternică din Europa era devastată de un război religios.
În partea catolică se găsea majoritatea francezilor,
ca și curtea regelui, la Paris.
În partea cealaltă, protestanții, care erau numiți hughenoți.
Aceștia din urmă, puțin numeroși la început, devin curând
cel mai puțin iubiți din tot regatul.
La Paris, Caterina de Medici conducea afacerile statului.
Era hotărâtă să facă tot ce-i stă în putere ca să păstreze tronul pentru cei trei fii.
În același timp, în sud-vest, în inima micului regat Navara,
creștea un adversar pe care ea îl ignora încă.
HENRIC AL IV-LEA
DUPĂ ROMANUL HENRIC AL IV-LEA DE HEINCRICH MANN
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Sincronizare: DISTEL @ www.subs.ro
Încalecă-l cu picioarele. Uite așa, nu se vede nimic.
E rândul meu!
- Tu n-ai ce căuta în jocul nostru. - Eu sunt prinț.
- Nu ești de-al nostru. - Prințul are aceleași drepturi ca voi.
Asta o vom vedea!
Dacă vreau, te vor pune la frigare ca pe un porc!
- Destul, îți ordon! - Ei, da!
Uneori eram cu gura mare, dar...
știam să mă fac respectat în fața tovarășilor mei. Cum se vede, a mers.
Pot spune
că am avut o copilărie lipsită de griji în micul nostru regat Navara
de la poalele Pirineilor.
Fericit am fost exact până în acea zi
de septembrie a anului 1563 când totul s-a schimbat.
Îl avea pe diavol în ea.
- Henric! Unde sunteți, alteță? - Aici!
Sunt aici, Beauvois!
Trebuie să reveniți la castel! A sosit un oaspete important.
Ce căutați cu ticăloșii ăștia?
Mi s-a cerut să vă fac baie.
- Fetele din sat au picioare frumoase. - Îl moșteniți
- ...pe tatăl vostru. - A fost un erou.
- Un erou pentru doamne. - Iar eu voi fi exact ca el.
Dacă nu ne păstrăm, nu va exista nimic.
- De ce? - Sunteți prea mic.
Mi-e frig, Beauvois.
Mamă!
Iată o față care reflectă curajul.
El este, sunt sigur.
Chiar dacă e încă doar un copil,
văd în el mai multă putere decât în moștenitorii tronului.
Protejați-l pe fiul vostru, doamnă. Pentru mine, el e figura unui rege...
...unui viitor rege al Franței.
Vă mulțumesc, domnule Nostradamus.
- Unde este Parisul? - Veniți să vă arăt.
Iată Parisul.
Iar noi suntem aici. Această țară mică pe care o vedeți este Navara,
regatul vostru.
- Și ăsta tot e regatul Franței? - Da, e Franța.
- S-a strâns recolta, Beauvais. - Ei, haideți, nu sunteți fermier.
Într-o bună zi, veți fi regele Franței, după cum spune regina Jeanne, mama voastră.
Nu vreau să merg la Paris, Beauvais. Vreau să rămân aici cu tine.
Băiete, viața nu vă aparține.
Mergeți afară la ei.
Poftiți, alteță, luați această sabie.
A fost călită în foc de tatăl vostru, regele.
Dați-i binecuvântarea părintească, domnule amiral.
Din acea zi, amiralul Gaspard de Coligny, șeful militar al armatei hughenote,
a devenit din servitor un fel de tată.
Singura noastră speranță este că veți deveni rege într-o zi.
Și că veți duce la victorie cauza sfântă a protestanților.
Catolicii erau
cei mai răi dușmani ai noștri. De ce? Nimeni nu părea
că poate să-mi spună. Nici măcar Beauvois, preceptorul meu.
Mi-e frică, amirale!
Toți știm ce e frica, prințe. Trebuie s-o dominați!
Mamă!
- Canalia s-a ferit! - Du-te la dracu'!
Sunteți foarte curajos, prințul meu!
- Ce faci acolo, micuțule? - Îmi spăl pantalonii.
E prima bătălie? În prima mea bătălie... și eu mi-am umplut pantalonii.
Nimeni nu e erou din naștere. Puneți-i pe ăștia.
Au fost ai cuiva care nu mai are nevoie de ei.
Agrippa, iată-te. Te căutam.
Suntem așteptați la amiral.
Cine e băiatul?
- Și-a botezat pantalonii în bătălie. - Dar e prințul de Navara!
Ce?
Sunt foarte onorat să vă cunosc, alteță.
- Cine sunteți?! - Sunt prințul de Navara.
- Iertați-mi ignoranța. - Și voi cine sunteți?
Doi poeți nefericiți pe care nimeni nu-i citește.
El e Agrippa d'Augbine, iar eu sunt Guillaume du Bartas.
Tu și poet! Asta-i nouă.
- Iar tu ești un hoț de haine. Nimic nou. - Nu-l pot contrazice.
Suntem compania perfectă pentru un prinț.
Vreau să mă întorc acasă, Beauvois.
Acest cort este casa voastră în acest moment.
Dar ani de zile am rămas tot în același cort simplu de pânză.
Iar ca și companie, războiul și moartea,
așa că aveam o profundă antipatie pentru tot ce era catolic.
E opera catolicilor.
Aș vrea să te mănânc!
Prințe. Prințe Henric. Regina Jeanne, mama voastră a fost anunțată.
Dumnezeule, iat-o!
- Miroase a pește aici! - Și usturoi de asemenea.
De la mine.
Să mergem la amiralul Coligny.
O scrisoare de la Paris.
Conține o propunere.
Să ne temem.
Regina Caterina vrea să facă pace cu voi.
Atunci, acest masacru va înceta.
Același lucru îl dorim și noi.
Asta e o noutate.
Cu toate acestea, în semn de împăcare, ne cere să consimțim la un sacrificiu.
Caterina de Medici propune s-o iei în căsătorie pe fiica sa Margot.
În fine, tronul Franței este în vârful degetelor tale.
Iată pacea pe care nu încetați s-o chemați după dorință.
Dar eu n-o cunosc pe această Margot.
Se spune că e o frumusețe ca nimeni alta.
Margot e o târâtură!
Nu așa se vorbește despre sora ta.
Voi sunteți regele!
Cu siguranță, cu titlu!
- Dar în realitate... - Lăsați-ne.
Nu vorbi așa de față cu doamnele mele de onoare!
Cu toate acestea, e adevărat.
Voi dețineți puterea.
- Eu vorbesc de sora ta Margot. - Curva asta s-a culcat cu Guise!
Dumnezeule! Cum își permite să se cațere așa pe oricine?
Îl urăsc pe acest Guise!
Și eu de asemenea. La acest punct, suntem de acord.
Guise e periculos pentru tine.
Se pretinde mai catolic decât familia noastră. Și e mai iubit.
Eu...
am să-l castrez, mamă!
Eu sunt regele.
Tu nu ești nimic, nefericitule. Fără mine, Carol, tu nu ești nimic!
Lasă-mă s-o fac în felul meu.
Ce povestește fratele meu, regele,
- despre mine? - Adevărul.
Te culci cu Guise! Știi bine că el râvnește coroana!
Ce te-a apucat?
Să te culci cu Guise?!
- Prostituată! - Lasă-mă!
Ce te-a apucat?!
- Târfă! - Dă-i o bătaie.
Nu! Lasă-mă!
Lasă...
Mi-o veți plăti!
O să mi-o plătiți...
Destul! Îți pregătim căsătoria.
Să nu speri că fericitul va fi Guise!
Cu Henric de Navara.
- Vorbiți serios? - Niciodată n-am fost mai serioși.
- V-ați pierdut mințile? - Vreau să reinstalez pacea în țara mea.
- Prețul este aceasta unire. - Niciodată!
Ce-ți pasă al cui e cocoșul dacă îi folosești pintenii?
Se spune că pute a usturoi și că e țărănoi.
- E hughenot, mamă! - Prin această unire mă angajez
- ...să reconciliez cele două religii. - Va trebui să mă ucizi mai întâi.
Ai luat o decizie înțeleaptă.
Nu mă săruți de rămas bun?
Fiți sigur că ne vom întâlni după negocieri.
Regina Caterina nu va avea o misiune ușoară cu noi.
Amintește-ți, învinge sau mori, asta e deviza noastră, fiule.
Există deja prea mulți morți.
Dragă Caterina, ai grijă de mama noastră.
- Mi-e teamă, Henric. - Amiralul vă va apăra.
La drum.
Ea nu mă iubește, Beauvois.
Cred că e cel mai mare sacrificiu să împarți patul cu o femeie frumoasă.
Știți că vă iubesc ca un părinte. Nimic nu vă va satisface mai mult decât
pacea pentru poporul vostru.
Atunci când violența e puternică, bunătatea e și mai puternică.
Sper că ați călătorit bine.
- Parisul mi s-a părut foarte departe. - Cu atât mai mult vă sunt
- ...recunoscătoare că ați venit. - Nu vă bucurați prea repede.
Draga mea prietenă, ne vom acorda timp pentru a afla
în sfârșit ce este religia.
- Religia este viața mea, doamnă. - A, viața...
Dumnezeu e singurul care știe cât timp ne-a dat.
Vino la dans!
Hai, veniți.
De mult timp nu m-am mai simțit așa de bine.
Vino aici, Fleurette.
Haideți, veniți.
Alteță?
Alteță!
Alteță?!
A sosit un mesager din capitală. L-a trimis mama voastră.
Sunteți așteptat la curte.
Am să mă întorc.
Vom termina dansul acesta.
- Au sosit hughenoții! - Înapoi în casele voastre!
Hughenoții! Iată hughenoții!
Ascundeți-vă!
- Au sosit hughenoții! - Unde e fiul meu?
Veniți. Haideți, haideți!
- Îmi imaginam altfel Parisul. - Și eu la fel.
Să fim pregătiți!
Parisul e întotdeauna viu, dle amiral? Unde sunt oamenii?
- Se tem de răzbunarea voastră. - De ce răzbunare?
Am onoarea să-l salut pe regele Navarei!
Încă nu sunt.
Ba da, regele meu, acum sunteți.
A căzut o mare durere pe capul vostru.
Draga voastră mamă ne-a părăsit și ne-a lăsat cu durerea.
Jucați un joc crud cu mine.
Vai, nu.
I-am refuzat sărutul de rămas bun.
Cum a murit?
- A fost otrăvită. - Nu! Nu e adevărat!
Sunt doar bârfe puse în circulație de cei care nu vor ca mariajul să se facă.
Spune-mi adevărul.
Veniți la mine, sire. Vă voi spune ce cred.
Henric, amiralul minte. Ne scaldă în minciuni
și trădare. Mama noastră avea dreptate. E un iad!
Voi avea grijă, Caterina. Îți promit. Liniștește-te.
- Da. - Fii calmă.
Bine.
Mama voastră era foarte bolnavă și respira cu dificultate.
Orice alte...cauze sunt excluse.
Și căsătoria mea?
Căsătoria voastră e cu atât mai dorită. A fost ultima sa dorință.
- M-a rugat să vă amintesc. - Regele ce spune?
Eu și Carol suntem prieteni.
Acum îi place pe hughenoți?
Nu încă. Mă străduiesc să-l fac să se împotrivească mamei sale.
Ea e pericolul cauzei noastre.
Sărută-mă, fiule.
Sărută-mă.
Îmi rupi sufletul.
Dă-mi voie acum...
- ...să-i țin locul mamei tale. - Dacă insistați.
Buna Jeanne.
Nici măcar cele mai bune leacuri ale noastre n-au putut face nimic pentru ea.
Plămânii ei erau foarte bolnavi
- ...și sănătatea i-a cedat. - Așa se pare.
Apropie-te. Să ne gândim la viitorul vostru.
Sunt foarte atașată de acest mariaj, la fel ca și mama voastră.
Nu caut decât un lucru... pacea în țara mea.
Vreți să spuneți pacea în țara fiului vostru.
El e suveran, adevărat.
L-ați văzut?
Prima mea vizită a fost la dumneavoastră, doamnă.
Fiul meu... se comportă ciudat uneori.
Începe să vorbească despre morți și comploturi.
Vă rog, nu-l ascultați.
Haideți să v-o prezint pe fiica mea, o frumusețe impresionantă.
Ard de nerăbdare.
Sunteți o zeiță.
Ai auzit, Charlotte? Îmi face complimente.
Dați-mi mâna.
Permiteți-mi s-o sărut.
Du păsările, Charlotte.
Ridicați-vă, micul meu rege al Navarei.
Aș vrea să vă spun
- ...că ochii dvs... - Știu exact ce vreți să spuneți.
- N-am să mă căsătoresc cu dvs. - E dreptul dvs.
Da?
Eu n-am forțat niciodată o femeie să facă ce nu vrea.
Nici n-ați putea.
- Am dreptul să doresc. - Depinde.
Aș vrea să vă iau în brațe, să vă sărut gâtul divin,
să mă ghemuiesc la ceafă, să vă explorez urechea cu limba.
- Și eu care vă credeam bădăran. - Nu în dragoste.
- Nu te voi iubi niciodată. - Eu te voi iubi cu atât mai mult.
Nu ai niciun drept.
Cine mi-ar putea interzice?
Eu.
Ce-am făcut?
Ați intrat deja sub fusta sorei mele?
Aproape toți au făcut-o.
Fratele meu Anjou a fost primul.
Suntem o familie magnifică.
Nici că puteați nimeri mai bine. Bine ați venit, frate!
Vedeți, sunt sănătos tun. Moartea mea va trebui să aștepte încă multă vreme.
Dar eu nu vă doresc moartea.
Ați fi singurul.
Toți vor să mă vadă mort. Inclusiv draga mea mamă și frații mei.
Ce crezi despre Paris? Orașul acesta nu ne iubește. Aveți grijă.
V-am auzit, Beauvois.
V-am auzit.
- Nu vreau să mă căsătoresc. - Faci ce ți se spune.
Biserica lor pare un bâlci. Nu e casa Domnului.
Sire, n-ar trebui să intrați.
- Niciodată! - Atunci ne căsătorim în fața bisericii.
Henric de Bourbon,
-...rege al Navarei... - În fața bisericii, pe căldura asta...
-...n-am să vă iert niciodată! - ...soție legitimă...
...pe Margareta de Valois, prințesă a Franței?
- Da. - Margareta de Valois,
prințesă a Franței, vreți să-l luați în căsătorie legitimă
pe Henric de Bourbon, regele Navarei?
- Ha! - În fața lui Dumnezeu și a poporului
vă declar soț și soție!
Nu vă faceți griji, vom sta de pază.
Contați pe noi.
Închide ușa.
- Ești invizibilă, frumoasa mea? - Nu pentru ochii unui îndrăgostit.
Nu se poate iubi mai mult.
Bine ai venit, dragă frate!
Închin în sănătatea ta.
S-ar spune că te-a epuizat!
Ți-i prezint pe frații mei.
Aici e Henric d'Anjou.
Preferă băieții.
Vrea tronul.
E preferatul mamei mele.
Amintește-ți bine.
Cel de aici e mereu bolnav.
Micul monstru, Francisc d'Alencon.
Încă unul care visează să-mi fure coroana.
Dar nu-i nimic!
Așa vorbește regele nostru.
Taci, degeneratule!
Maiestate, vă rog, calmați-vă.
Te voi zdrobi!
Părinte, sfătuitorul meu!
Ajutați-mă să-mi înfrâng rivalii.
Ajutați-mă să-i înfrâng pe dușmanii mei, vă conjur!
Da, sire.
Sire?
- Ar trebui să mergeți să dormiți. - Nu.
N-am să merg în pat. Asta nu!
Nu în pat.
Căci moartea mă așteaptă.
Navara!
Bunul meu Henric,
orice s-ar întâmpla,
eu nu sunt vinovat de nimic.
Dar mă tem de victorii.
Eu trăiesc în cea mai mare teamă.
Haideți!
Navara, ajutați-mă să sprijin tronul.
Știu bine ce ai în cap! Nu te apropia de mine, bastardule!
Amândoi ați avut timp s-o zguduiți pe sora mea.
Pe tine a fost de acord să te părăsească, Guise, sprijinul lui Satan!
Iar tu...ea te iubește.
Și eu la fel.
Ce fel de petrecere e asta?
- Muzica! - Diavolul în persoană.
Trebuie să vă vorbesc...maiestate.
Henric de Guise, dacă-mi permiteți și aici e fratele meu Mayenne.
Cine v-a invitat aici, Guise?
Nu regele, din păcate. Trebuie să fi uitat.
Șterge-ți gura.
Poporul nu e hain. E doar însetat de sânge.
- De sângele meu? - Imbecilule! Tu ești regele!
Trebuie să-ți amintesc?
Sângele hughenoților. Și sunt insultați de cel al amiralului.
Nu! Vă interzic! Nu vă atingeți de acest om!
Mă opun!
E ultimul tău cuvânt?
Perfect.
Prin urmare, mie îmi rămâne să decid ce e mai bine de făcut.
Du-te.
Pentru a salva coroana, de Guise trebuie să-și înmoaie mâinile
în sângele reformaților. De multă vreme caută să se răzbune pe Coligny.
Ei bine, a venit timpul.
Hughenoții vor cere răzbunare și problema noastră se va rezolva de la sine.
Marea voastră inteligență este o armă redutabilă.
Cu excepția ta.
Veniți!
- Regele este încă furios. - Cine a făcut asta?
- Se spune că de Guise. - E în viață! E în viață!
Trebuie să-l văd. Repede!
Iată așa-numita lor reconciliere.
Cum vă simțiți?
Trădarea, regele meu, face mai mult rău decât gloanțele lor.
A fost cu adevărat Guise?
E poveste veche.
El mă crede...
Mă crede responsabil de asasinarea tatălui său.
Și sunteți?
Nu, sire.
Nu!
Părinte...
Dacă vă tulbură ceva sufletul... vorbiți.
Vorbiți.
Tatăl lui e cel care a vrut...
voia să mă asasineze.
Eu n-am făcut altceva decât să-mi salvez pielea.
Guise vrea tronul.
Poporul e de partea lui.
Plecați.
Să mergem!
Acolo, hughenoții!
Catolici sau hughenoți?
- Suntem catolici! - Adevărat?
Haideți.
Scoală-te! E vorba de tron și de viața ta!
Amiralul este mort? Îl voi răzbuna!
E în viață. Răzbunarea e inutilă. Guise n-a făcut decât să-mi îndeplinească dorința.
Voi ați ordonat?!
N-am făcut decât să doresc. Nu stă în puterea mea să dau ordine.
Dumnezeule, ce noroc. E în viață.
Ce ghinion, totuși! Iar acum,
- ...tu vei ordona execuția lui. - Niciodată!
Nu, niciodată!
Atunci ne va distruge, pe tine și pe mine.
Orașul pune mâna pe arme. Poporul vrea represalii!
Dragul tău amiral trebuie să moară. Tu trebuie să dai ordinul!
Nu voi accepta niciodată! Nu pot...face asta!
Vino, fiule. Părăsim Luvrul. Nu vrem să murim.
Regele este un laș, un josnic, un fricos!
Pe Dumnezeu! Aș vrea să pun să vă ucidă, pe toți!
Toată lumea să se ducă dracului!
Hughenoții și toți ceilalți!
Vă omor!
- Brules! Ecarteles! - Și ordinul pentru amiral?
Și el!
Chiar și el! Să dispară!
Să dispară!
Pe aici!
Veniți! Pe acolo!
Henric! V-am căutat peste tot. Oamenii încep să se înarmeze.
Contra noastră? A hughenoților?
Căsătoria nu i-a calmat. Din contră, cred că...
Ce credeți?
Ei bine, cred că pentru asta ne-au făcut să venim aici.
Imposibil.
E prea multă nedreptate și moarte în jurul tău.
Pacea nu se decretează. Nici măcar regele nu are puterea.
Poporul a suferit prea mult. Răzbunare vrea el, nu împăcare.
Mi-ați spus că violența e puternică,
- ...dar bunătatea e și mai puternică. - Asta cred. Dar e nevoie de forță
pentru a o face să învingă. Puțini dintre noi n-au venit.
Nu putem risca. Am prieteni buni pe aici.
Nu.
Trebuie să mă întorc la Luvru.
La dreapta.
Haideți!
Ei bine?
- S-a terminat? - Da, monseniore.
E mort.
Vreau să-i văd leșul!
Hai, aruncă-l!
El este.
Catolicii! E o capcană!
Apărați-vă! Mergem la rege.
Numai el poate să-i oprească!
Carol! Deschide ușa!
Închide-o! Repede!
Blocheaz-o!
Navara!
Ce ați ordonat?!
N-am fost eu! Eu n-am făcut nimic!
Eu nu sunt responsabil. Eu n-am dat niciun ordin.
Îmi masacrați hughenoții.
Îi masacrați pe hughenoții mei.
A fost necesar să atace înaintea lor.
Da, e adevărat. N-am avut de ales.
N-am avut de ales!
Sângerez.
Ca Iisus pe Muntele Măslinilor.
Frica face lucrul acesta.
Acea teamă mă va ucide din cauză că sunt rege.
Doamne, te implor, îndepărtează de mine acest pahar de amărăciune.
Pe al nostru l-au asasinat, sire!
Și noi ce facem? Stăm aici în loc să acționăm!
Ne salvăm viețile, asta-i tot.
De ce le-am sacrifica?
Pentru credința care ne e mai dragă
- ...decât viața, sire. - Și vreți să muriți pentru asta?
Eu nu.
Blestemat Sfânt Bartolomeu! Eu n-am vrut asta!
- Atunci cine? - Ea!
Mama mea cu sumbrele ei comploturi!
Și nu sunt nebun cum crede toată lumea! Nu sunt nebun, Navara!
Dar n-am de ales! Mama comandă și nimeni nu poate spune nimic!
Și doica mea era protestantă!
Frate! Nu mă lăsa singur!
Nu fi crud! Te implor!
Trebuie să plecăm de aici.
Așteptați.
Dar e Beauvois al meu!
- Ce faci? - Îl arunc în Sena cu ceilalți.
Dar e încă în viață!
Ce?
Nu!
Navara.
Navara!
E un...porc în patul tău.
Un hughenot.
E hughenot!
Sire, cruță-i viața acestui om.
Eram singură. El a fost încercuit de acei monștri.
N-am putut face altfel. Privește-l, săracul.
Vreau să mă întind lângă el!
Eu am permis acest masacru.
Nici păsările nu mai cântă.
Henric...
De ce m-ai lăsat singură?
Căsătoria noastră... ce sărbătoare!
- Ai știut? - N-am știut nimic.
Mama ta a ordonat acest masacru.
Poftim!
Și tu... tu ești în viață.
Henric!
Eu te iubesc.
Te iubesc.
Iubirea a murit în această noapte, Margot.
- Iubirea noastră a fost asasinată. - Nu.
Nu, a noastră nu.
Nu trebuie să devenim dușmani.
Nu trebuie.
Așează-te la masa mea, Navara.
Tu, Sfântul din Pirinei.
Ia seama. Uite moartea.
Am supraviețuit masacrului. Vreau să sărbătorim.
Să celebrăm Învierea și Înălțarea.
Muzica!
Doamnelor și domnilor, vă prezentăm
obsesia noastră! Frica.
În sfârșit încarcerată.
Ne demonstrați că cruzimea e bine deghizată.
Iar voi ne dovediți contrariul.
Amiralul de Coligny a fost dușmanul nostru. Dar ce-a urmat n-a fost premeditat.
Atribuim faptele morților. Altfel, viața ar fi insuportabilă.
- Vrei să mă ucizi?! - Poate!
Atunci fă-o!
Vreau să plec de aici.
N-ai dreptul să pleci din Luvru.
A fost una dintre condiții.
- Condiție la ce? - Ca tu să rămâi în viață.
Deci ai fost la curent?
Deloc. Și nimeni nu putea ști.
În oraș, aceste păsări ale nenorocirii sunt peste tot.
Îmi lipsesc prietenii mei.
Prietenii tăi sunt sunt supravegherea mea.
Bine. Dacă așa îi pot menține în viață.
Dormiți bine noaptea, doamnă?
Dorm și bine și rău...
așa cum este la vârsta mea.
Deși aceste crime îmi repugnă nespus.
Ca și gloata!
Și vreți să vă cred?
Fiule, de ce credeți că sunteți încă în viață?
Pentru că așa am dorit.
Deveniți catolic.
- Nu mă luați drept bufonul vostru. - Nu bufonul regelui, vă lipsește spiritul.
Prezența voastră mă lăsa fără el.
Care e răspunsul vostru?
Prețul e mic pentru renunțarea la război.
Mă va costa prietenii, toți cei în care cred.
Baliverne ca toate celelalte!
Nu sunteți la fel de încăpățânat ca mama voastră.
Dealtfel, știți foarte bine că plângem la același Dumnezeu.
Vă credeam catolică până în fundul sufletului și al inimii.
Mai întâi sunt regină în spirit și inimă.
Și pentru asta ați sacrificat mii de ființe omenești?
Am rezolvările mele pentru binele a milioanelor noștri de supuși.
Pentru binele vostru.
Și diferența care este?
Nu mă deranjează să devin catolic,
dar am o condiție.
Îmi eliberați sora și prietenii.
- Nu mai vreți nimic altceva? - Nimic altceva.
Nimic altceva!
Ce suveran mediocru am fost, nu-i așa, doică?
Cine vine?
- Se sună alarma? - Nu.
Așezați-vă.
- Câți...câți au supraviețuit? - Foarte puțini.
- Au fost uciși 30.000. - 30.000. Dumnezeule din ceruri?!
În numele vostru.
Și eu voi muri curând. O simt.
Navara, ați vrea să fiți prietenul meu?
Cred că da.
Asta mă alină.
Trebuie să știi, frate, că și viața ta a fost amenințată.
- Nu le-am permis... - Toată lumea lumea spune așa.
Ce crezi, doică?
Această viață le va compensa
- ...pe celelalte câteva milioane? - Nu puteți negocia cu Dumnezeu.
Această frică hidoasă!
Navara.
Dacă aș fi reușit să resping...
Dumnezeule, domnia mea ar fi fost cea a unui rege bun.
Puneți grătarele la loc.
Trăiască regele Henric al III-lea!
Trăiască regele!
Servit.
Și eu.
Vino să mă săruți pe spate, drăguța mea pitulice de Navara.
Durerea și bucuria sunt păcatele existenței mele.
- Am câștigat. - N-ați fi câștigat dacă exista dreptate.
Unde există dreptate, dle Mayenne? În mod sigur nu la curte.
Pitulicea noastră ne-a văzut clar jocul.
Mi-ați promis o vânătoare, Guise.
Propunerea stă în picioare când doriți.
Vreți o vânătoare în pădure? Dar cum de aveți încredere?
Încredeți-vă în mine ca în voi înșivă.
Acolo!
În față!
Haideți! Haideți!
Navara a fugit!
- Navara a fugit! - După el! Nu trebuie să ne scape!
Sire!
Pe aici!
Sire!
- Repede! - Sunt în spate!
Repede! Veniți!
A fugit!
La pământ!
- La pământ! Feriți capul! - L-am atins?
- Și dumneavoastră? Nu vă faceți griji pentru mine!
Nu sunt sigur. Reîncărcați.
- Mă așteptați demult? - De peste trei zile, sire.
- Mulțumesc. - Onoarea este numai a mea.
A fugit?!
Da, doamnă. În timp ce eram la vânătoare.
Dar Henric nu e prietenul meu?
Voi n-aveți prieteni aici.
- Margot! Ai fost și tu implicată? - N-am știut nimic. Jur.
Fără jurăminte. N-ar fi trebuit să scape niciodată!
Acum totul va reîncepe. Urăsc războiul!
CASTELUL NERAC
Nu pare să audă. Mai rugați-vă!
Dumnezeu va veni la tine, Henric, dacă renunți la credința papală.
Și te reîntorci la biserica noastră.
Repetă fără frică: "Mă voi întoarce."
- Nu mă aude. - Părinte.
Să muriți, sire, e prematur. O veți face când va sosi ceasul.
Voi încerca, prietene.
Apropie-te.
- Cum te numești? - Rosny, maiestate.
Bea cu mine, prietene Rosny.
- Îți datorez viața. - De asemenea, o datorați lui Dumnezeu.
Unde aș fi doar cu Dumnezeu dacă n-aș avea prieteni, părinte?
Iată așadar, înainte de toate timpurile,
materie, formă și loc,
Dumnezeu a existat în tot și în toate.
Și toate existau în Dumnezeu.
Neînțeles, infinit,
imuabil, impasibil,
fiecare spirit, orice lumină, nemuritor,
invizibil, pur,
înțelept, drept și bun.
- Țara mea e în ruină. - O vom reconstrui.
În regatul meu, fiecare va fi liber să creadă și să gândească.
Oamenii vor avea ce mânca și ce bea.
Și duminica, fiecare țăran va avea un pui în oala lui.
PARIS, PALATUL LUVRU
Cine este acolo?
Nu mai vreau să aud muzica aceasta!
Începem penitența.
Fratele tău Alencon...este mort.
Bietul Mauricot.
A fost ținut cu atât de puțină stimă.
Noi, ceilalți Valois, vom muri înainte de vreme.
Chiar și acești căței mi-ar putea supraviețui.
Mi-e teamă că voi fi ultimul din casa de Valois.
Atunci dă-ne un băiat.
Nu-mi stă în putere.
Am încercat.
N-am avut decât dezgust. Este în zadar.
Nici eu nu voi avea vreodată un copil.
Orice țărănoi poate avea un copil, eu nu reușesc.
Este vina mea?
Aranjează să ai un copil cu el.
Iată ce bine gândit, dragă mamă. Coroana Franței le revine la trei, după mine.
- Cu el ne vom păstra puterea. - Și îl vom abate pe Guise din drumul lui.
Ce rușine! Sunt soția regelui vostru!
Am să mă plâng!
Lăsați-mă!
- Așa îți tratezi soția? - Ne tratăm toți oaspeții
-...de la Paris cu neîncredere. - Sunt mesagera regelui vostru.
Ce mesaj?
Fără... fără niciun sărut?
Nici măcar o mică amabilitate?
Bine.
Am o cerere de făcut.
Da?
Trebuie s-o formulez aici?
În pivniță?
Pivnița e mai bună decât o temniță.
Fratele meu...
dorește...și mama de asemenea,
să reveniți la Paris... Nu.
Doar un nu?
Îl urăsc! Îl urăsc!
Du-te la dracu'!
- Ai auzit, Joyeuse? - Da, sire.
Pe tine te trimit la Nerac.
Sora mea e incapabilă să negocieze cu soțul ei. Ce trist.
Sire...
Dacă nu-l puteți face aliatul vostru, eliminați-l.
- Șah și mat! - Nu se pune! Nu se pune!
- Ba da, ba da! Nu-mi place războiul! - A fugit.
M-a respins. Acum voi îl respingeți!
Dușmanul meu cel mai mare e Guise. Pe el îl urăsc, nu pe Navara care mi-e prieten.
Nu! Vă înșelați. Nu mai e prietenul vostru.
Sunteți orb sau doar slab?
Poate amândouă, cine știe?
Totul este confuz. Nu e vina mea că vremurile sunt atât de grele!
Ce crezi, dragă mamă?
Cred, fiule, că lăsăm războiul să aleagă.
Eu nu mă tem de moarte mai puțin ca voi.
Dar cel care mă caută, mă va găsi în mijlocul luptei celei mai înverșunate.
Nu ne batem pentru glorie sau pentru onoare.
Mergem la război pentru că suntem obligați.
Rivalii noștri se bat pentru putere!
- Noi ne luptăm pentru supraviețuire! - Deasemenea,
pentru Dumnezeu, stăpânul nostru!
- Și pentru a-l onora pe Dumnezeu. - Doamne, dă-ne victoria.
Apără-mă mereu de adversarii mei.
Luptă împotriva celor care luptă cu mine.
Luați-vă scutul și armele.
- Ce fac acolo, mareșale Biron? - Se roagă.
Nu le va folosi la nimic.
- Armata noastră nu are moșnegi. - Nu subestimați acești soldați.
Sunt hughenoți. Credința îi conduce.
Vei învinge, frate,
căci te poartă credința! Fiecare dintre voi luptă...
Ei sunt șobolanii catolici!
Pentru familie, faceți-i pe dușmani să nu uite!
- Spuneți că sunt mai slabi decât ai noștri? - Chiar trebuie s-o spun?
Încurajați-i.
Soldați care vă angajați pentru regele vostru,
veți fi recompensați regește. Pe toți ereticii aceștia
îi vom învinge până la ultimul!
Sunteți gata?
La atac!
Joyeuse este mort! Joyeuse este mort!
Bătălia e pierdută!
Bătălia e pierdută! Retragerea!
Suntem învingători, Rosny? Ce ne dă dreptate?
Dușmanul a luat-o la fugă.
- Da, sire. E o victorie. - În ciuda atâtor morți?
S-au numărat o mie. Acesta este prețul.
De ce?
- De ce? - Du Bas, sire...
cel care v-a iubit atât...
Nu e momentul să mori, prietene... frate!
- Ce faci? Du-te la tine. - Ce-ați făcut?
- Ți-am urmat sfatul! - Armata regală e învinsă.
Micul vostru protejat este mort. Tot orașul e contra voastră.
Îl cer pe Guise și vor capul vostru.
Asta te va bucura, curvă!
Cum îmi spui, bufonule?
Tu, care ești un incapabil...
și o caricatură pe tron? Mă tratezi ca pe o curvă?
Care va părăsi curtea.
Luvrul este casa mea.
- Eu sunt rege. Îți interzic, surioară. - Nu poți face asta.
E suficient să ordon! Ieși de aici, Margot!
Am să te vânez! Să nu mai vii niciodată la curte!
Sire, armata voastră a fost învinsă și voi vă ascundeți în pat?
- Asta e guvernare? - Lasă-mă.
Sau nu vă auziți supușii în stradă?
- V-a sosit sfârșitul. - Al tău a sosit, Guise!
Ucideți-l! Ucideți-l!
E mort?
Da, sire. Este mort.
L-am asasinat, mamă!
În sfârșit, l-am eliminat pe șeful Ligii.
Poporul e contra voastră.
Acesta e cel mai alarmant.
Mamă, ce mă sfătuiți?
Copilul meu iubit...
Fă pace...cu Henric de Navara.
Mor de foame.
- Asta e tot ce-am găsit. - Mulțumesc.
Mai bine decât nimic.
Pentru că n-avem dreptul să jefuim.
- Nu suntem tâlhari. - Adevărat.
Dar nu ne umple burta.
Rătăcim precum câinii fără stăpân.
Ce ne-a adus victoria?
Nu departe, se află castelul Coeuvres.
Stăpânul, domnule d'Estrees, n-a fost niciodată prieten cu regele.
Stop!
Nu mă priviți! Rămâneți pe loc!
Vă gândiți să ne străpungeți pe amândoi cu o singură săgeată?
- Venim ca prieteni. - Asta spun toți hoții.
Eu sunt regele Navarei.
Vorbiți prostii.
E adevărat. E Henric al nostru de Navara.
- Voi ați învins armata regelui? - Da.
Cu prietenul meu Agrippa și oamenii care mă așteaptă în pădure.
Eu sunt Diane d'Estrees.
Aș vrea să cer tatălui vostru, dacă ar putea...
Sora mea, Gabrielle.
Regele Navarei.
Și prietenul lui.
Domnișoară...cuvintele îmi lipsesc.
Păcat.
Nu vom afla ce v-a adus aici.
Am dori să-l întrebăm pe tatăl vostru dacă ne găzduiește peste noapte.
Din nefericire, tatăl nostru e la Paris.
Pentru înmormântarea reginei.
Doamna Caterina a murit?
Liniștită, se pare, în patul ei.
Caterina de Medici...
S-a luptat toată viața pentru puterea fiilor ei și degeaba.
Fără ea, Henric al III-lea își riscă coroana.
Eu sunt aici, fac baie și două femei frumoase îmi aduc apă.
Mă voi întoarce, frumoasa mea.
- Ce ți-a șoptit? - "Mă voi întoarce, frumoasa mea."
- Pe cuvântul meu, te iubește. - Miroase a capră.
- Ține cont că e viitorul rege. - Și ce?
Gabrielle, ar fi mare prostie să faci mofturi!
- Sunteți o țintă bună, sire. - Nu. El a cerut întâlnirea.
Nu eu.
Asasinul! Regele e pe moarte!
Asasinul! L-a înjunghiat pe rege!
- Henric... - Ce reîntâlnire, sire!
Sunteți acum...mai aproape...
...de tron cum n-ați fost niciodată.
Aveți...obligația...
să reveniți... la religia catolică.
Henric... jurați...
Regele a murit.
În Franța, regii nu mor.
Trăiască regele! Trăiască regele!
Un hughenot pe tronul Franței, niciodată!
Regele are capitala.
Și noi, catolicii, avem Parisul.
Cel care nu vrea să mă urmeze poate pleca.
Eu nu-mi voi renega credința.
Vreau să fiu regele tuturor francezilor.
Sire. Ați fost cel mai mare dușman al meu și eu al vostru.
Nu mai este cazul.
Nu-mi voi mai pune viața în pericol pentru Mayenne.
Acum, voi sunteți regele meu.
Cu dumneavoastră, vom cuceri Parisul.
Orașul rezistă. E imposibil de luat.
- Parisul e mai tenace decât credeam. - Și nu va deschide porțile.
Iată rezultatul unui asediu prea lung.
Nu e rezultatul pe care l-am dorit.
- Nu doresc decât un rege catolic. - Să-și continue dejunul, atunci!
Nu vreau să fiu un rege care-și înfometează poporul.
- Ne retragem. - Atât de aproape de predarea orașului?
- Și în același timp, atât de departe. - Doar dacă nu vreți să deveniți catolic.
Sunt hughenot, îmi este interzis să spun așa ceva.
Cu toate acestea...
Parisul merită o liturghie, nu?
Pacea, mai degrabă decât încăpățânarea asta stupidă care a făcut prea mulți morți.
Rosny e predispus la toleranță, are dreptate.
Rosny ignoră ceea ce contează. Sunteți gata să trădați.
- Pe cine se presupune că trădez? - Pe noi ceilalți!
Toți cei care au pus mâna pe arme pentru voi.
Dar eu n-o fac pentru mine! O fac pentru Franța!
Nu i-aș abandona niciodată pe hughenoți.
O faceți deja.
- Sire! O vizită. - Nu vreau să văd pe nimeni!
Gabrielle...
Sunteți mai frumoasă ca în amintirile mele.
Spuneți-mi ce doriți, domnule.
Vreau să vă sărut.
Vreau să vă sărut... vreau să vă iubesc.
Și în schimb, ce-mi oferiți?
Vrei să negociem?
Foarte bine.
Foarte bine... să negociem.
Pentru mine și familia mea, favorurile regelui Franței.
- Nu sunt rege. - Veți fi.
Vei avea ce dorești.
Henri, ce cereți?
Cer să fiu primit în sfânta Biserică catolică, apostolică, romană.
O doriți fără rezerve și din tot sufletul?
Da. Din tot sufletul.
Cine te-a plătit? Vorbește! Cine ți-a ordonat să atentezi la viața lui?
Spune!
Luvrul...
Rece și neprimitor.
- Am urât acest loc. - Acum intrați în el ca rege, Maiestate.
Regele Franței...
Ce moment. Henric al IV-lea în castelul său!
A trecut mult de când n-am mai avut parte de asemenea serată.
Și de bucuria salvelor de tun.
Dacă și dușmanii noștri gândesc ca dumneavoastră, doamnă...
Din păcate, spaniolii ne amenință.
Te rog, nu vorbi. Nu astă seară.
- Sire, domnul Zamet, un prieten vechi. - Sire...
Maiestate...regele meu...
Să aleg eu termenul? Ridicați-vă, dle Zamet.
Domnul Zamet face parte din cea mai bună societate.
- Și putred de bogat. - Un nume de reținut.
Hoțule!
- E a mea! - Nu, e a mea!
E tatăl meu.
- E a mea. - E scandalos!
- Maiestate! - Cine și-a permis să vă inoportuneze,
- ...domnule d'Estrees? - El este!
- Mi-a luat inelul. - Calomnii, maiestate!
Toate aceste bijuterii, le-am cumpărat.
Cumpărat!
- Priviți... - Nu vă alarmați, domnilor.
Noi am convenit toate acestea.
Am pariat cu domnul guvernator
că nu va reuși, în ciuda abilitaților sale, să se joace de-a hoțul.
Acest pariu a fost câștigat de mine.
Domnule d'Estrees, puteți returna obiectele proprietarilor lor.
Din câte văd, nu s-a pierdut nimic.
- Dă-mi bijuteriile! - Dă-mi inelul!
- Iertare. - Nu și a doua oară.
Henri, fă-i pe plac.
El îmi datorează ceva.
Tu ești regele.
Tu ești singurul care poate ierta.
Îți voi mai cere un mic lucru.
Nu-ți voi refuza nimic.
Tatăl meu...ar vrea... să fie...șeful artileriei.
Știe ceva despre tunuri?
- Va învăța. - E o funcție pe care am promis-o
...lui Rosny.
Fă-o pentru mine.
E aceeași sărăcie în toată țara.
Țăranii nu mai pot lucra pământul pentru că nu mai au semințe.
- Vom cumpăra. - Cu ce bani?
Îi voi pune să contribuie pe toți cei care au bani. Acum am puterea!
- Vor fi nevoiți să mă servească. - Franța ne va face să plătim opulența.
Îi va acorda o șansă regelui ei catolic.
Drumurile regatului sunt proaste. Pentru un comerț înfloritor,
- avem nevoie de rute comerciale. - Și de școli peste tot.
- Trebuie ca poporul să învețe să citească. - Să nu-i uităm pe țărani.
Avem pâine pe masă pentru mulți ani.
ȘASE LUNI MAI TÂRZIU
Faceți loc!
Asta a fost bătălia!
Iar ăsta a fost d'Ivry, "Niciodată nu pot dormi în patul meu".
Cel puțin, nu cu soția mea, Margot.
Un alt dos mă face să mă joc de-a...
Bravo!
Fiți generoși.
- Sire, umorul vostru mă surprinde. - De ce?
- Sunt prea apropiat de popor? - Bineînțeles. Dar e altceva.
Calais a fost atacat de spanioli.
Da, sire, Calais a căzut primul. Acum e rândul Amiensului.
Să-i ia dracu' pe spanioli!
Bani! Bani!
- Presupun că ați aflat noutățile. - Da, a căzut și Amiens. Știu.
40 de tunuri pierdute din vina domului d'Estrees.
El este acolo. Nu are armată, nu are un râu
care să oprească dușmanul. Vor avansa cu ușurință până la Paris.
- Încă un război. - Nu, sire. Imposibil.
Vistieria e goală. Nu putem susține un război.
De ce e goală?
Grâul pe care l-ați dat țăranilor și drumurile pavate.
Iar frumoasa doamnă de lângă voi cântărește greu în finanțe.
Mă faceți responsabilă că n-aveți cu plăti armata?
E absurd!
- Știu ce spuneți despre mine la curte! - Destul!
Calmați-vă, Gabrielle, vă rog.
Voi găsi o soluție.
Sunt curios să văd cum o va face.
Unde sunt tunurile noastre, dle d'Estrees?
- Sire. Artileria refuză să... - Ce refuză?
- N-ați dat ordine? - Fără soldă, refuză să se bată.
Oamenii mei nu sunt prea mulțumiți. I-am amenințat cu sancțiuni.
Azi nu sunt bani pentru hughenoții care luptă lângă voi.
Administratorul vostru s-a angajat să găsească bani. Dar e nevoie de timp.
Dacă suntem învinși aici, toate eforturile noastre au fost în zadar.
Iată-i.
Gabrielle?
Gardă!
Zece saci cu aur, sire.
- Cum? - De la dl. Zamet.
Pentru câștigarea acestei bătălii, am pus în joc tot ce am.
Pentru victoria voastră.
Franța este victorioasă.
Am învins.
Ești în viață!
- A dat ultima lui bătălie. - Glorie și onoare unui curajos soldat!
Și mai ales, unui prieten.
- Trăiască regele Franței! - TRĂIASCĂ REGELE FRANȚEI!
Și trăiască frumoasa și generoasa lui doamnă!
Îți datorăm și ție această victorie.
Ca recunoștință pentru ajutorul său, o numesc ducesă de Beaufort!
Și mie mi-ați făcut promisiuni, sire.
Acum că nu mai eram micul rege al Navarei,
nesigur pe viitorul meu
și departe de tronul Franței...
nu mai doream nimic altceva decât acea zi îndepărtată.
Mă simt acum suficient de puternic
pentru a vă anunța că sunteți liberi...
Liberi să credeți...
și liberi să gândiți.
Permiterea ereziei este o blasfemie.
De unde știm ce Dumnezeu are? Probabil nici unul, nici celălalt.
Nu vor mai exista urmăriri, nici condamnări pentru cei de altă credință
față de majoritate.
Catolici și hughenoți...
...voi sunteți poporul meu.
Vă iubesc la fel.
Aceasta va fi legea în Franța începând din această zi.
Viață lungă marelui și bunului nostru rege!
VIAȚĂ LUNGĂ MARELUI ȘI BUNULUI NOSTRU REGE!
O fi el mare, dar nemuritor nu este.
Simt cum bate inima viitorului rege.
Va fi. Îți promit.
Nu pot trăi fără tine.
Maiestate, iată trimisul Sfântului Părinte.
Permiteți-mi să vă felicit pentru victorie. Salut un mare rege.
Prea mare, poate...
Din cauza Edictului de la Nantes,
-...ordinul a fost încălcat. - Pentru că eu sunt
- ...pentru libertatea credinței? - Această libertate...
nu poate exista.
Eu sunt regele tuturor francezilor.
Regele are nevoie de aprobarea papei.
- Nu uitați acest lucru. - Imposibil de uitat.
Numeroși sunt cei care vă urăsc. Nu și eu. Eu caut doar prietenia voastră.
Cu toate acestea, dacă vreodată...
...vi se întâmplă ceva...
Ați venit să mă amenințați?
Am venit la Paris deoarece ați cerut papei să vă anuleze căsătoria.
Unirea mea cu Margot n-a dat niciun copil. Franța are nevoie de un Delfin.
Ducele de Toscana are o nepoată foarte drăguță.
Maria...de Medici.
Nu, mulțumesc. Cunosc atuurile casei de Medici.
Nu vă veți căsători cu Gabrielle d'Estrees. E voința Sfântului Părinte.
Și dacă nu mă supun?
Maiestate!
Nu se spune că arborele care nu se apleacă în fața furtunii...?
Dacă îmi permiteți un sfat...
Tu m-ai sfătuit bine întotdeauna.
Înainte de căsătorie, mergeți să vă reculegeți o săptămână la mănăstire.
În semn de smerenie și din respect pentru papă.
Cine ți-a băgat ideea asta în cap?
Trimisul papei mi-a sugerat.
Într-o mănăstire de călugări catolici?
Capcana ar fi prea cusută cu ață albă.
Îți încredințez ce am mai scump, dragă prietene.
- Sire, v-am dezamăgit vreodată? - Nu.
Îți dorim călătorie plăcută.
Mi-e teamă pentru tine. Te implor, nu mă lăsa singură.
Să n-ai nicio teamă, îngerul meu frumos.
Voi fi bine păzit.
Pe curând...regina mea.
Agrippa!
Unde ai fost?! Un bărbat a fost în camera mea!
Sire... e timpul pentru liturghie.
Sosește doamna ducesă. Cuvântul de trecere: găina neagră.
Vă mulțumesc, dle. Zamet. Mă salvați a doua oară.
Pentru o femeie frumoasă, viitoarea regină...
Nu trebuie să știe nimeni. Mă auziți? Nimeni!
Doamnă, vă dau cuvântul meu!
Poftiți...
- În starea dumneavoastră... - Aș vrea să mă instalez la dvs...
- ...până la întoarcerea regelui. - Mă onorați, doamnă.
Camera mea va fi, bineînțeles, a voastră.
Iertați-mă, vreau să văd dacă totul este în ordine.
Bună ziua, dle. Zamet. Aveți un pat regal.
Dacă doamnele au petrecut o noapte bună...
- Poftiți. Vă rog. - Mulțumesc.
De ce atâtea precauții? Doar nu credeți că aveți un dușman în casă?
Nu se știe niciodată, doamnă Caterina. Ar fi o nenorocire.
- Voi lua doar o portocală. - O portocală. Să ne grăbim! Haideți!
E frumos la dumneavoastră. E mai multă lumină...
- ...decât la mine. - Sper că vom profita mult timp de ea...
dacă vrea Dumnezeu.
- Ce exces de prudență! - O voi decoji eu însămi.
- Este amară. - Nu! Dumnezeule!
De ce la mine acasă? Plecați!
- Dispăreți! - Dle Zamet, calmați-vă!
Ducesa este însărcinată și e foarte sensibilă.
- Nu e nevoie să faceți circul ăsta. - Catherine...
Gabrielle! Faceți ceva!
- Unde este? - Trebuia să se întâmple, sire.
Vreau doar să știu unde este?!
S-a produs o nenorocire.
Iubita voastră... nu mai e pe această lume.
Nu...
Trebuia s-o aperi!
De ce n-ai făcut-o?!
De ce?!
Sire! Agrippa nu e vinovat! Vreți să mă ascultați, vă rog?!
Dacă ea e moartă, e din cauza copilului vostru.
Ce e asta, Catherine?!
O păpușă, Henric.
Am vrut să te scutim de a o vedea într-o stare tristă.
Maiestate!
Medicul care a îngrijit-o pe doamna ducesă înainte să moară este aici.
E adevărat că sunteți în discuții cu familia Medici?
Cine v-a spus asta?
- N-aveți niciun pic de decență, de Sully? - Statul depinde de rege.
N-aveți nici inimă, nici conștiință. Asta-i tot.
Sire, vă implor, deschideți ușa!
Ascultați ce are să vă spună. Vă implor.
Vă jur...
Că n-a fost otrăvită? - Într-adevăr, sire. Eu...
- ...sunt gata să jur. - Să terminăm cu predicile!
Eu am lăsat-o singură.
N-ai ucis-o dumneata.
- Asta e tot ce se știe. - A trebuit să-i deschidem abdomenul.
A fost otrăvită în mod natural. Copilul se găsea...
- În partea ventrală, pe jumătate descompus. - Scutiți-l pe rege de detalii, vă rog!
Am iubit-o, Rosny!
Am iubit-o cum iubești numai o dată.
I-am iubit pielea...
...deopotrivă cu măruntaiele.
Vina, ziceți dumneavoastră, îi revine atunci naturii?
Da, sire.
Nu vom putea pedepsi natura.
Dar măcar am aflat motivul.
Rădăcina inimii mele e moartă. Nu mă voi căsători niciodată.
Gândiți-vă totuși la datoria voastră de rege. Gândiți-vă la ea.
Mă gândesc.
Să lăsăm rațiunea să guverneze.
Opriți-vă! Trebuie să fac pipi!
Ce spui, Leonora? Asta e Franța?
Nu mă așteptam la ceva mai bun.
PALATUL EPISCOPAL DIN LYON
Anunțați-mă.
Maiestatea Sa regele Franței!
- Sire. - Nu vă îngrijorați. E doar doica ei.
- Viață lungă Maiestății Sale! - Nu, nu, nu!
Nu se intră! Numai dumneavoastră sunteți binevenit.
Ne puteți lăsa, domnilor. Nu cred că e vreun pericol aici.
Plecați, domnilor, plecați.
Și dumneavoastră. Afară!
Iartă-mă, dragă nevastă.
Trebuie să-mi fac o idee, de vreme ce suntem deja soț și soție.
Căsătorie din interes, încheiată cu procură la Florența, fără să ne cunoaștem.
Pentru mine e neobișnuit.
Aici e mai frig decât la Florența. Noi, Medici,
avem orașul nostru și nu-l părăsim bucuroși.
Nu înțeleg ce spuneți...
...dragă soție...
Bun! Să ne punem, deci, pe treabă, fără întârziere.
După cum știți, această țară are nevoie de un Delfin.
- Leonora! Ajutor! - Doamnă?
Doamnă, dacă e o afacere între două persoane, ne lipsim de dumneavoastră!
Bădărane!
Potrivit poruncilor părintelui bisericii...
...vreau să-mi îndeplinesc datoria conjugală.
Și eu.
Mai încet...soțule...mai încet.
Ce faci? Ce faci...
Scuzați. Scuzați!
Pardon. Mă scuzați.
Doamnelor și domnilor...Delfinul!
Domnia noastră este asigurată!
Dumnezeule! Ești nebun?!
- Nu e o jucărie! - Delfinul!
Ludovic de Bourbon!
- Cine este această fată? - Din câte știu, se numește Henriette.
Bravo!
Unde e țapul cel ticălos?
Nu știu despre ce vorbiți, doamnă.
Tu, scroafă, nu-mi turna povești!
Nu veți găsi nimic aici.
- Vei merge la carceră dacă eu voi dori! - Pentru care motiv, vă rog?
Pe motiv că ai încercat să-l înșeli pe soțul meu!
- Doamnă...vă înșelați. - Cine a ordonat să dansezi goală
în fața regelui?
Prințesa Margot.
- Unde este Margot? - Departe de curte. Exilată în Auvergne.
Să rămână acolo!
Porcule!
Te urăsc! Satirule! Te urăsc!
- Ai venit să-mi spui adio? - Voi mi-ați dat permisiunea.
Iartă-mă dacă mi-am imaginat pentru un moment
că tu ești responsabil... de moartea Gabriellei.
Am uitat totul, sire.
Nu e ușor deloc să-mi iau rămas bun.
Pleci din cauza ei?
Soția voastră...
...n-are nimic din Gabrielle.
Constat în fiecare zi că n-o iubiți și asta mă întristează.
Am trăit multe amândoi...
Destul cât să mă retrag din lume și să mă consacru scrisului.
Nu te voi uita niciodată.
Și eu vă voi purta în inima mea.
Până în mormânt.
- Cum se simte? - Are febră mare.
Pot să-i vorbesc acum?
Sire, dați-mi voie...
Mă preocupă ceva de prea multă vreme.
Și pe mine.
Să știți...
- ...că marea voastră iubire... - A fost otrăvită.
Înțelesesem bine că papa nu va accepta niciodată...
căsătoria voastră cu doamna Gabrielle.
Dar nu știam că se pregătise ceva anume.
Poate... aș fi reușit să evit?
Dar n-am făcut-o.
Am înțeles prea târziu că doamna Gabrielle a fost marea dragoste a vieții voastre.
Nu m-am gândit decât la Franța.
Dacă azi mă blestemați...
Iertați-mă, sire.
Nu putem reveni asupra trecutului.
Trebuie să fim drepți, să fim sinceri.
Tu ai fost.
De unde este jartiera?
- Bănuiesc că îmi veți spune. - Am găsit-o pe jos la tine în cameră.
Foarte bine.
E o rușine! Acest lucru aparține târfei tale,
nu mie. La curte se spune că tu...
nu ești decât țap, un animal de împerecheat. Un satir!
Fă curtea să tacă.
Nu-i așa...
că eu sunt soția ta... căci Medici au mulți bani?
Tu nu mă iubești!
Nu m-ai iubit niciodată! De ce?
Ți-am dat fiul pe care l-ai vrut. A fost atât de important.
E adevărat.
Te urăsc!
Am să tai capul târfei.
Nu câtă vreme trăiesc eu, doamnă.
Asta se poate schimba.
- Ai mulți dușmani aici. - Cel mai mare este în fața mea.
Vreți s-o încoronez pe această femeie, deși sunt conștient că mă detestă?
Va fi un lucru bun, sire. Fiul vostru, prințul Ludovic,
e mult prea tânăr pentru a domni...
...în caz de necesitate.
Ne obligă rațiunea, nu-i așa?
- Vă urăsc, doamnă! - Ai grijă, piciule!
S-ar putea să cazi.
Nu ești decât un diavol! Nu ești decât un diavol ca tatăl tău!
Domnule Ravaillac, fiți binevenit.
Tată! E un om roșu la mama!
Un om roșu? E periculos acest om roșu.
E roșu aici și aici.
Tată...
Bună ziua. Ce faceți?
Faceți loc trăsurii regelui!
Maiestate...
Privește. E regele.
Oprește, vizitiu! Ce aveți în ceaun?
- Un pui, maiestate. Vreți să-l gustați? - Nu, mulțumesc.
Cu slănină și legume. Mulțumită vouă.
Altă dată. Vedeți?
Toate eforturile noastre n-au fost în zadar.
Ce se întâmplă?
Ea seamănă cu Gabrielle a mea.
Dumnezeule! Henric!
Afară!
L-am ucis! Am salvat lumea! Am salvat lumea!
- Sire, vă implor, rezistați! - Moarte monstrului!
Sire! Dumnezeule, te implor!
Ajutați-l pe rege! Regele vostru moare! Să mă ajute cineva! Vizitiu!
Mergeți! Mergeți!
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam Sincronizare: DISTEL @ www.subs.ro
SFÂRȘIT